EPISODE OTTE
Oliver. Er du hernede midt om natten?
Jeg kunne ikke sove.
Heller ikke jeg, min ven.
Miss Rose... Hvordan har hun det?
De er stadig derinde.
Harry?... Det her er Oliver.
Oliver, det her er Harry...
Det er den endelige krise. Hun har sovet i 3 timer. Er det godt?
Jeg ved det ikke, mrs. Maylie. Jeg lovede at være ærlig.
Det kan gå begge veje. Åh, doktor.
Har du ikke hørt noget fra din søn? Ikke endnu.
Han tilgiver aldrig sig selv, hvis...
Hvis hun vågner, bliver hun friskere.
Ellers frygter jeg, at det bliver en evig søvn.
Jacob, Jacob, hvor er du?
Det må være unge mr. Maylie. Det var hurtigt.
Forstyr hende ikke, Harry. Hun sover.
Harry, min dreng. Mor, hvordan har hun det?
Åh, Rose...
Søde, søde Rose. Harry, tænk på, hvad du siger.
Rose? Det er mig, Harry.
Kan du høre mig?
Du må spise morgenmad, unge mand. Nej, nej, jeg kan ikke...
Lidt brød og te til at holde dig i gang.
Doktor! Miss Rose! Har De... Tag det roligt, knægt.
Hvordan har den unge pige det? Hun er vågen og holder Harrys hånd.
Gud er god og nådig, så hun vil leve og glæde os længe endnu.
Åh, Giles! Tak, gode Gud! Tak, gode Gud!
Ja, tak Gud, Giles, og tag derefter noget mere passende på.
Ja, sir. Undskyld, sir.
Og så kan du takke Harry og mig med en stor morgenmad.
Det skal jeg gøre, sir.
Hans medicin virkede bedre end noget af det,jeg kunne tilbyde.
Kom ind, unge mand.
Du må være Oliver? Ja, sir.
Min mor skrev om dig. Jeg er Harry Maylie.
Det ved jeg, sir. Rose viste et foto. Gjorde hun?
Ja, hun fortalte alt om dig. Det glæder mig, Oliver.
Stakkels Rose, hun ser så...
Hun er snart sig selv igen.
Præcis som du. Jeg forventede at se en invalid, men du kan jo spille cricket.
Mor. Oliver og jeg hilser på hinanden.
Godt. Men det er ikke det rette sted.
Smut med dig, Oliver.
Det er på tide at komme ned, Harry. Jeg foretrækker at bliver her.
Susan og jeg klarer os fint.
Nu hvor faren er ovre, må vi tilbage til normale tilstande.
Jeg kommer og ser til Rose, så ofte jeg kan.
Jeg bliver, til hun er kommet sig helt.
Tillader dine pligter det? Det kan tage uger.
Rose er det vigtigste for mig. Jeg tvivler ikke på dine følelser.
Men din mor foretrækker, at de ikke bliver kendte.
Men jeg skal overbevise hende om, at hun tager fejl.
Hun er stædig, det indrømmer jeg. Men hun er også fornuftig.
Uanset hvad, doktor, forstår De nok mine følelser på dette område.
Jeg tvivler ikke på dem, men du bør lytte til hovedet i stedet for hjertet.
Når det handler om kærlighed...
Gid, du havde skrevet tidligere.
Jeg skrev, så snart jeg vidste, at Roses tilstand var kritisk.
Hun kunne være død.
Du havde lidt, uanset om du var kommet før eller efter hendes død.
Jeg troede, at omstændighederne måske ville have blødgjort dit hjerte.
Hvordan? Mit hjerte er ikke hårdt.
Mht. min kærlighed til hende. Jeg skrev efter dig for Roses skyld.
Nu er hun i bedring, så jo hurtigere du tager af sted, jo bedre.
Jeg er vist ikke velkommen, før jeg er bortgift. Du har ikke forandret dig.
Omstændighederne har ikke ændret sig.
Rose fortjener den reneste kærlighed, en mand kan give.
Det er ikke hendes skyld, at hun er uægte.
Omverdenen bryder sig ikke om det. Så bryder jeg mig ikke om omverdenen.
Folk ville stadig bruge det mod hende, og mod dig, Harry, og jeres børn.
Jo mere succes I får, Jo mere vil de håne jer.
Uanset hvor sød og generøs du er, vil du en dag fortryde ægteskabet.
Og hun vil vide det og lide under det.
Jeg ville aldrig fortryde.
Det tror du nu, min søn.
Tager De snart af sted?
Meget snart, tror jeg.
Jeg formoder, at De er nødt til det. For at tage til parlamentet.
Det er jeg bange for.
Jeg ville gerne være blevet her lidt.
Jeg ville være blevet her for altid.
Det kan måske arrangeres...
Jeg er glad for, du trives her, Oliver.
Tænker du aldrig på dit gamle liv?
Indimellem, om natten.
Mareridt?
Men du føler dig tryg? Ja. Bortset fra den mand, jeg mødte.
Hvilken mand? Den dag, Rose blev syg.
Jeg mødte ham ved kroen. Han lod til at kende mig.
Hvordan det? Jeg tror, han var skør.
Han stirrede så underligt, at jeg ville løbe min vej.
Det er slut, Fagin. Du får ikke flere penge af mig.
Kom nu, mr. Monks.Tag Dem sammen.
De har vandret for længe omkring ude i kulden.
Vi kan ikke få fat i drengen nu. Han er tabt for os.
Så er vi også fortabte. Vi har fundet ham to gange før.
Han kan ikke smutte en tredje gang. Nej. Han er med dem nu.
Det er for farligt at blande sig.
Helvedets ild!
Der er noget unaturligt over det.
Hvem er de? Det kommer ikke dig ved.
Men en af dem ville give tusind pund for at få fat i sin tobenede spaniel.
Det er vild snak fra en febril hjerne.
Jeg har lagt tid og penge i drengen for at få fat i det guld, De lovede.
Aftalen må overholdes.
Jeg hyrede dig på din skurkagtighed, og nu er du bankerot.
Hvordan skulle det kunne lykkes? Noget umenneskeligt er imod os.
De er bange for drengen. Bange for ham? Aldrig!
Jeg svor på min mors dødsleje, at jeg ville blive hans ruin.
Hun gav mig beviser på hans skam. Jeg bærer dem ved hjertet nat og dag...
Han kan ikke skade mig.
Hvordan kom han under hendes tag? Hvorfor?
Død og forbandelse!
De er syg, Monks.
Det er Deres sygdom, der taler. Lad mig hjælpe Dem...
Og hvad er dette? Vis nu Deres gamle ven Fagin.
Ingenting... Det... for dig... kan det ikke betyde noget. Åh!
Men det betyder noget for Dem. Og det gør det værdifuldt for mig.
Så jeg opbevarer det for Dem.
Vi er jævnbyrdige kompagnoner nu, Monks.
Aftalen skal overholdes, og lille Oliver skal tilbage, en gang for alle.
Oliver, der bliver jo ingen tilbage.
Mon Rose kan komme ned i morgen? Det kommer an på dr. Losberne.
Af vejen, knægt.
For satan!
Er du rigtig eller spøger du?
Jeg leder efter dig og du dukker op...
Der er han.
Hjælp, hjælp, hjælp!
Hvad er det? Oliver, hvad er der galt?
Han ryster som et espeløv. Rolig, intet kan skade dig her.
Hvad er der galt? Manden... ham fra kroen...
Fagin var med ham. Lige der. Begge to så på mig.
Kom med mig, denne vej!
Jeg så begge to, lige så tydeligt, som jeg kan se Dem nu.
Vi har ledt overalt, madam. Hver mark, skovbryn og grøft.
Sig godnat og gå i seng, barn. Giles følger med dig.
Godnat, madam. Ikke flere drømme, det forbyder jeg.
Godnat, Oliver. Godnat, min dreng.
Stakkels barn. Hans korte liv har været så fuldt af rædsler.
Ja, og må Gud tilgive parlamentet. Det hele startede med Fattigloven.
Jeg er herre over arbejdshuset, Corney.
Men det er intet mod at være vagt.
Nu kan du stirre på mig, som om jeg var et fjols, der giftede mig med hende
men du kunne have åbnet munden og advaret mig!
Næste tirsdag er det tre måneder siden, det skete.
Det føles som en evighed.
Jeg solgte mig selv, Corney.
For seks teskeer, en sukkertang, en mælkekande,
nogle brugte møbler og tyve pund.
Det var en lav pris. Uhørt billigt!
Billigt! Du havde været dyrekøbt uanset pris
og Gud ved, at jeg har betalt for dig!
Jeg burde ikke have ofret mig.
Ofret dig, mrs. Bundle?
Gentag du bare ordet. Det burde aldrig komme fra min mund.
Det ved jeg ikke, om det gør. Det kommer aldrig ud, ma'am
men det er der altid, mrs. Bumble, ma'am.
Åh!
Vær god at se på mig, ma'am!
Jeg ser på dig. Ha!
Utroligt! Over menneskets forstand!
Det blik har frosset hundredvis af fattige ihjel.
Skal du sidde her og snorke hele dagen?
Jeg sidder, så længe jeg vil.
Og selvom jeg ikke snorkede, kan jeg snorke, nyse, grine og græde
så tosset jeg vil, for det er min ret.
Din ret!
Som jeg sagde, en mands ret er at befale.
Og hvad er så kvindens ret?
At adlyde, madam.
Din afdøde mand burde have lært dig det.
Så havde han måske levet i dag.
Det ønsker jeg, at han gjorde, staklen!
Dit grumme, hårdhjertede udyr.
Græd så meget du kan, madam. Det er godt for helbredet.
Det åbner lungerne, renser bihulerne, træner øjnene og beroliger.
Så græd du bare, græd bare.
Jeg tror,jeg går en tur.
Dit udyr! Udyr!
Nu kan du snakke om din ret, hvis du tør! Op med dig.
Og gå herfra, hvis du ikke vil have, at jeg gør noget overilet.
Ja, min kære. Går du?
Ja, ja!
Corney, Corney! Hvor må jeg lide!
Jeg burde være forblevet ungkarl.
Fruer gør én svag.
Tog du ham til hesteskomageren i går? Ja, sir.
Master Harry, jeg sendte din bagage i morges, sir.
Tak, Giles. Jeg må tage afsked nu.
Farvel, mor.
Gud være med dig, Harry.
Lad mig tale med hende, inden jeg går. Bare en gang, jeg beder.
Hvis du insisterer. Jeg ville spare dig for bekymringer.
Jeg tror, du ved, hvad jeg vil sige.
Du burde været taget af sted. Gid du var.
Jeg kom her på grund af en slem frygt, frygten for at miste dén
som bærer alle mine håb og ønsker.
Jeg beder dig, sig ikke mere.
Rose.
I årevis har jeg elsket dig.
Du må glemme mig, Harry.
Men du elsker også mig. Det ved jeg.
Du har en lysende fremtid.
Jeg vil ikke ødelægge den for dig.
Og jeg vil ikke omgås de mennesker, som foragter mig og min mor.
Og jeg vil ikke bekymre din mor, som har min mors plads.
Du må gå.
Rose... Vil du ikke nok.
Der kan gå lang tid, før vi ses igen. Skriv så ofte, du kan.
Til Londons postkontor. Gør du det? Ja, sir, selvfølgelig, sir.
Jeg vil vide, hvordan mor og Rose har det. Og du kan også skrive om dig selv.
Forstår du? Ja, det gør jeg.
Men sig det ikke. Mor må ikke blive bekymret. Det er vores hemmelighed.
Det bliver det, sir.
Farvel. Farvel.
Farvel, Giles. Farvel, master Harry, sir.
Du dér! Hvad er det her for noget?
Vi reciterer fra skriften, sir.
Frelser vores sjæle, mr. Bumble. Det holder modet oppe.
Griner I i mit nærvær? Jeg skal lære jer respekt!
Hvad laver du her, Bumble?
Min kære, jeg så dig ikke.
Hvad laver du, spurgte jeg?
Det er sandt, at du bestemmer her... Vi vil ikke have, at du blander dig.
Gå med dig! Du elsker at stikke næsen i ting, der ikke kommer dig ved.
Hvad elsker han? At pille næse, siger fruen.
Ti stille! Tilbage til arbejdet!
Åh, Bumble. Goddag.
Vær ikke bekymret. En af dine fattiglemmer viste mig vej.
Dit navn, sir?
Jeg vil ikke anbefale, at De spørger om mit navn.
Hvad drejer det sig da om?
Sognesager, mr. Bumble.
Du våger over dine egne interesser som altid, ikke sandt?
En gift mand siger ikke nej til en ærligt tjent penny i ny og næ, sir.
Jeg vil have information. Om et vist fattiglem.
Kære mr. Maylie.
Vi har det godt, og vejret er dejligt. Rose har det bedre.
I går var vi ude at gå tur.
Jeg har stadig mareridt og er bange for den mand, jeg fortalte om.
Jeg kan ikke få ham ud af mit hoved.
Måske var han ikke ved vinduet, men jeg så ham virkelig i byen.
Oliver Twist! Mener De knægten?
Oliver Twist, ja.
Har den anden herre sendt Dem?
Hvilken herre?
Med et dejligt hus i Pentonville. Han hed... Brownlow.
Det er utroligt!
Sir?
Ud med det! Hvad vil Brownlow med drengen? Svar!
Jeg spurgte ikke, sir. Han har spurgt efter unge Oliver.
Flygt eller bliv fanget, sagde han. For et år siden.
Jeg begynder at forstå. Drengen er enten velsignet eller forbandet.
Jeg gav ham navnet, sir.
Jeg husker ham bedre end de fleste. Hvad kan jeg...
Jeg er ligeglad med drengen.
Der er en kvinde.
En kælling, som tog sig af hans mor på dødslejet.
Hvor er hun? Det er svært at sige, sir.
Der er penge at tjene.Tænk dig om!
For tolv år siden.
Gamle Sally, hun må have været jordemoder dengang.
Hvor er hun?
Hun kan være hvor som helst.
Tal, så man forstår. Hun døde for en tid siden, sir.
Godt. Så er hun af vejen. Det er da altid noget.
Ved du mere om hende?
Jeg kender til en kvinde, som var der, da hun døde, sir.
Hun ved nok noget om Sally.
Hvor finder jeg hende?
Kun gennem mig, sir.
Hvornår? I overmorgen?
I morgen. Det passer hende nok ikke.
I morgen, sagde jeg. Kl. ni. Jeg behøver vel ikke sige, at du skal holde tæt?
Nej, sir. Her er adressen.
Jeg kender det sted.Vær forsigtig. Der findes onde personer der, sir.
Du kan ikke flygte fra det onde, Bumble.
Det findes overalt i riget.
Her i huset.
Londons beskidte tåge.